The.Devil.Wears.Prada.2006.BDRip.XviD.AC3.D-Z0N3
The Devil Wears Prada Diavolul se îmbracă de la Prada, comedie, 2006
Noroc.
Bună. Am o întâlnire cu Emily Charlton?
- Andrea Sachs? - Da.
Grozav. Cei de la Resurse Umane au un simț al umorului tare ciudat.
Urmează-mă.
Bine, deci am fost a doua asistentă a Mirandei...
dar prima ei asistentă a fost de curând promovată așa că acum sunt prima.
- Și te înlocuiești pe tine însuți. - Încerc.
Miranda le-a dat afară pe ultimele două fete după numai câteva săptămâni.
Trebuie să găsim pe cineva care poate supraviețui aici. Înțelegi?
Da. Desigur. Cine e Miranda?
Dumnezeule. O să mă prefac că nu m-ai întrebat așa ceva.
Ea e editorul șef al revistei Runway și să nu mai zic că e o legendă.
Dacă lucrezi un an pentru ea, poți să-ți iei o slujbă la ce revista vrei.
Un milion de fete ar face moarte de om pentru slujba asta.
Pare a fi o oportunitate grozavă. Mi-ar plăcea să fiu luată în calcul.
Andrea, Runway e o revistă de modă...
așa că interesul în modă e esențial.
Ce te face să crezi că nu sunt interesată de modă?
Dumnezeule.
Nu! Nu! Nu!
Ce s-a întâmplat?
E pe drum. Spune-le tuturor!
N-ar trebui să vin aici până la ora 9:00.
Șoferul ei tocmai a trimis un mesaj, iar cosmeticianul ei și-a fracturat coloana.
- Doamne, ce oameni! - Cine e?
Nici nu pot să vorbesc despre asta.
În regulă, toată lumea! Încordați-vă puterile!
A mâncat cineva covrigei cu ceapă?
Scuze, Miranda.
Mișcă!
Nu înțeleg de ce e atât de greu să confirmi o întâlnire.
Știu. Îmi pare rău, Miranda. Eu chiar am confirmat-o aseară.
Detaliile incompetenței tale nu mă interesează.
Spune-i lui Simone că nu o voi aproba pe fata aceea
pe care mi-a trimis-o pentru schița braziliană.
Am cerut o fată curată, atletică și zâmbitoare.
Ea mi-a trimis în schimb una murdară, obosită și burtoasă.
Și răspunde cât se poate de repede afirmativ petrecerii lui Michael Kors.
Vreau ca șoferul să mă lase acolo la 9:30 și să mă ia la 9:45 fix.
9:45 fix.
Sun-o pe Natalie de la Glorious Foods și spune-i nu pentru a patruzecea oară.
Nu, nu vreau dacquoise. Vreau tort umplut cu compot cald de rubarbă.
Apoi sună-l pe fostul meu soț și reamintește-i
că ședința cu părinții e la Dalton în seara asta.
Apoi sună-l pe soțul meu și roagă-l să ne întâlnim
la cină în locul la care am fost cu Massimo.
Spune-i lui Richard că am văzut pozele pe care le-a
trimis pentru articolul acela despre parașutiste...
și sunt toate foarte neatrăgătoare.
E oare imposibil să găsești o parașutistă simpatică și suplă?
- Nu. - Cer prea mult? Nu cred.
Deasemenea, trebuie să văd toate lucrurile pe care le-a
extras Nigel pentru a doua încercare de copertă a lui Gwyneth.
Mă întreb dacă a mai slăbit vreun pic. Cine-i aia?
Nimeni.
Cei de la Resurse Umane au trimis-o în legătură cu
noul post de asistentă și îi făceam un pre-interviu.
Dar e fără speranțe și total pe lângă.
În mod clar va trebui să fac asta eu însumi
pentru că ultimele două pe care mi le-ai trimis...
au fost complet inadecvate.
Atunci trimite-o înăuntru. Asta e tot.
Da.
- Vrea să te vadă. - Serios?
Mișcă!
- E josnic. Să nu vadă și ea. Du-te! - E...
Cine ești tu?
Numele meu e Andy Sachs.
Am absolvit recent Universitatea Northwestern.
Și ce faci aici?
Cred că aș face treabă bună pe post de asistentă.
Și...
Da, am venit la New York ca să fiu
jurnalista și am trimis scrisori peste tot...
apoi în cele din urmă am primit un telefon de la Elias-Clarke...
și m-am întâlnit cu Sherry de la Resurse Umane.
În principiu, e asta sau Auto Universe.
- Deci tu nu citești Runway? - Nu.
Și înainte de ziua de azi, nu ai auzit niciodată de mine.
Nu.
Și nu ai pic de stil sau simț al modei.
Cred că asta depinde de ce anume...
Nu, nu. Asta nu a fost o întrebare.
Am fost editor șef la Daily Northwestern.
Deasemenea, am câștigat un concurs național pentru jurnaliști de facultate...
Cu articolele mele despre sindicatul oamenilor de serviciu,
care au demascat exploatarea...
Asta e tot.
Da. Bine.
Ai dreptate. Locul meu nu e aici.
Nu sunt slabă sau fermecătoare...
și nu știu atât de multe despre modă.
Dar sunt deșteaptă.
Învăț repede și voi munci din greu.
Am exclusivitate la Cavalli pentru Gwyneth...
dar problema e că purtând pălăria aceea imensă cu pene...
arată de parcă ar lucra la Golden Nugget.
Mulțumesc pentru timpul acordat.
Cine e persoana aceea mică și tristă?
Facem cumva poze înainte-și-după despre care eu nu știu nimic?
Brown și Law, vă rog? Mulțumesc.
Andrea.
Așteaptă. Ai primit o slujbă la o revistă de modă?
Cum a fost, un interviu telefonic?
Nu fi nesimțit.
Miranda Priestly e faimoasă pentru imprevizibilitatea ei.
Bine, Doug. Cum se face că tu știi cine e iar eu nu?
Eu sunt de fapt fată.
- Asta ar explica multe. - Uite, serios.
Miranda Priestly e o afacere mare. Pun pariu că
un milion de fete ar face moarte de om pentru slujba aia.
Da, grozav. Chestia e că eu nu sunt una din ele.
Uite, trebuie să începi undeva, nu?
Adică, uite în ce dărăpănătură lucrează Nate.
Să fim serioși. Șervețele de hârtie? Alo.
Da. Și Lily, lucrează la galerie și face, știi tu...
Îmi pare rău. Ce anume faci tu acolo?
Din fericire pentru mine, eu am deja slujba viselor mele.
Ești un analist corporaționist!
- Aveți dreptate. Slujba mea e nașpa. - Nu!
- E nașpa. Eu nu... E plictisitoare. - E în regulă. Respiră.
- Încerc. - Poftim. Bea ceva.
- O să beau ceva. O să beau ceva. - Da.
Aș vrea să închin. Pentru slujbe care plătesc chiria.
Slujbe care plătesc chiria.
Ar trebui să vezi cum se îmbracă fetele astea de la Runway.
Nu am nimic cu ce să mă îmbrac la servici.
Haide. O să răspunzi la telefoane și o să faci cafea.
Ai nevoie de o rochie de bal pentru așa ceva?
Cred că s-ar putea.
Ei bine, se întâmplă să cred că mereu arăți grozav.
Cred că vorbești numai prostii.
- Hei. Haide. Să mergem acasă. - Da.
Nu mă pot gândi la ceva ce să facem și care să necesite haine.
Serios?
Alo?
Andrea, Miranda a decis să renunțe la articolul
despre geaca de toamnă pentru septembrie...
și îl înlocuiește cu pozele cu Sedona din octombrie.
Trebuie să vii la birou în secunda asta și să îi iei comanda de cafea pe drum.
- Acum? - Acum, ia un stilou și scrie.
Vreau un latte degresat fără spumă cu mai multă...
și trei picături de cafea cu loc pentru lapte.
Foarte fierbinte.
Alo?
- Unde ești? - Aproape am ajuns. Da.
Drace!
E vreun motiv pentru care cafeaua mea nu e încă aici?
A murit sau ce?
Nu. Doamne.
Era și timpul.
Sper că știi că asta e o slujbă foarte grea
pentru care ești total nepotrivită.
Și dacă o dai în bară, eu voi fi răspunzătoare.
Acum, agață haina aia. Să n-o trântești pe unde apuci.
Bine. În primul rând, noi două răspundem la telefoane.
Trebuie să se răspundă la telefon de fiecare dată când sună.
Dacă apelurile ajung în căsuța vocală, ea se supăra foc.
Dacă nu sunt aici Andrea,
Andrea ești lipită de biroul acela.
- Și dacă am nevoie să... - Ce? Nu.
Odată o asistentă a părăsit biroul deoarece
și-a tăiat mâna cu un deschizător de plicuri...
iar Miranda l-a pierdut pe Lagerfeld...
chiar înainte să se îmbarce într-un zbor de 17 ore spre Australia.
Acum ea lucrează la TVGuide.
Să fiu la birou tot timpul. Am înțeles.
Biroul Mirandei Priestly.
Nu, nu e disponibilă.
Cine e?
Da, îi voi transmite că ați sunat... din nou.
Așa. Să nu uiți că noi două avem slujbe total diferite.
Adică, tu aduci cafeaua și tu te ocupi de comisioane.
Acum mă ocup de programul ei...
întâlnirile și cheltuielile ei.
Și, ce era mai important...
Eu voi merge cu ea la Paris la Săptămâna Modei din toamnă.
O să mă îmbrac cu haine luxoase.
Voi merge la toate spectacolele și toate petrecerile.
Îi voi întâlni pe toți designerii. E ceva divin.
Bine. Stai aici. Mă duc la departamentul de artă să le dau Registrul.
Acesta e Registrul.
E o adunătură a tot ce e...
în numărul curent.
Și îl trimitem la apartamentul Mirandei în fiecare seară, iar ea îl trimite...
Nu-l atinge. Ni-l trimite înapoi dimineață cu notițele ei.
A doua asistentă ar trebui să facă asta...
dar Miranda ține mult la intimitate și nu îi place să aibă străini prin casă.
Așa că până decide că nu ești o psihopată...
mă aleg eu cu minunata sarcină de a aștepta Registrul.
Emily? Ce...
Ocupă-te tu.
Bună ziua. Biroul doamnei Priestly.
Asta am vrut să zic. Biroul Mirandei Priestly.
Știți, e într-o ședință acum. Puteți lăsa un mesaj?
Bun. Puteți să silabisiți Gabbana?
Alo?
Cred că nu.
Am ghicit opt și jumătate.
Frumos din partea ta...
dar nu cred că am nevoie de ei.
Miranda m-a angajat. Știe cum arăt.
Dar tu știi?
Emily.
Emily?
Se referă la tine.
- Tocmai am renunțat la favorizări. - Nu asta ți-am cerut.
Nu puteam fi mai clară de atât. Aici erai, Emily.
- De câte ori trebuie să strig numele tău? - De fapt, mă cheamă Andy.
Numele meu e Andy. Andrea, dar toți îmi spun Andy.
Am nevoie de 10 sau 15 fuste de la Calvin Klein.
Ce fel de fuste...
Te rog să plictisești pe altcineva cu întrebările tale.
Și să te asiguri că îl avem pe Pier 59 mâine la 8:00 dimineața.
Reamintește-i lui Jocelyn că trebuie să văd câteva din ghiozdanele pe care le face Marc.
Apoi spune-i lui Simone că îi voi spune lui Jackie dacă Maggie e indisponibilă.
- Demarchelier a confirmat? - D-Dacă D-Demarcher a...
Demarchelier. Dă-mi-l la telefon.
Bine.
- Și, Emily? - Da?
Atâta tot.
E doar indiferența față de reguli clare.
L-ai sunat pe Demarchelier?
Demarchelier.
- Las-o baltă. - Ai...
Sunt din partea Mirandei Priestly.
Îl am pe Patrick la telefon!
Nu, ea m-a chemat, apoi m-a întrebat de Pier 59.
Și mai era ceva despre Simone, Frankie și altcineva.
Și are nevoie de fuste de la Calvin Klein.
Și mai era ceva legat de un ponei.
- A spus de care fuste? - Nu. Nu.
A spus de care fel? Culoare, formă, material?
Am încercat s-o întreb.
Nu ai voie s-o întrebi pe Miranda despre nimic.
Așa. Eu o să mă ocup de toate astea, iar tu te duci la Calvin Klein.
Eu?
Îmi pare rău. Ai vreun angajament mai important?
Trebuie să te duci la vreo conferință a fustelor oribile?
Miranda?
Ești acolo?
Sunt pe cale să intru. Te sun imediat ce...
- Alo? Bună. - Cât ești plecată...
Miranda are nevoie să te duci la Hermes și să iei 25 de eșarfe comandate pentru ea.
Bine.
Cassidy și-a uitat temele la Dalton. Du-te să le iei.
Miranda a ieșit să se întâlnească cu Meisel, și
o să vrea mai mult Starbucks când se va întoarce.
- Starbucks fierbinte. - Poți să repeți prima...
Alo?
Dumnezeule.
Ce-a durat așa mult? Trebuie să fac pipi!
Ce? Nu ai mai făcut de când am plecat?
Nu. Am stat la birou, nu? Simt că explodez.
Bună.
Tu te ocupi de haină. Ocupă-te de haină!
Bine.
Acum, fii pregătită. Repetiția e la 12:30.
Lumea intră în panică, așa că telefonul va suna într-una.
Re-Repetiția. Așa.
Da. Editorii vin cu opțiuni pentru sesiune și Miranda alege.
Ea alege și cel mai mărunt lucru din orice problemă.
Repetițiile sunt foarte importante. Nu știu de ce nu știi asta, Andrea.
- Bine. Ești gata? - Bună, bună.
Așa. După ce mă duc la toaletă, Serena și cu mine mergem să luăm masa.
- Ea e aceea, noua eu. - Bună.
- Ți-am spus eu. - Credeam că glumești.
Nu, sunt destul de serioasă. Eu am 20 de minute pentru prânz, iar tu ai 15.
- Poți să pleci când mă întorc. - Bine.
Ce anume poartă?
Fusta bunicii ei.
Cereale.
E o alegere interesantă.
Presupun că știi că celulita e unul din ingredientele principale din cereale.
Deci niciuna din fetele de aici nu mănâncă?
Nu de când două din ele au devenit noile patru și zero a devenit noul doi.
- Păi, eu sunt o șase. - Ceea ce înseamnă noua 14.
La naiba.
N-are nimic. Sunt sigur că mai au destule
materiale sintetice acolo de unde o ai pe asta.
Bine. Tu crezi că hainele mele sunt hidoase.
Am înțeles.
Dar, știi, n-o să fiu în modă pe vecie...
așa că nu văd rostul în a schimba totul la mine doar pentru că am slujba asta.
Da, e adevărat.
Despre asta e vorba în industria asta multi-miliardară, nu-i așa?
Frumusețea interioară.
Bună.
Da. Haide.
Miranda a început repetiția cu 30 de minute mai devreme.
- Mereu începe cu 15 minute mai devreme. - Ceea ce înseamnă?
- Deja ai întârziat. Vino. - Drace!
Scuză-mă.
Domnule Ravitz.
Nigel.
Merge bine numărul curent?
Da. Cel mai bun număr de septembrie creat vreodată.
Grozav. Am auzit că Miranda a eliminat gecile de
toamnă și a introdus mai devreme pozele cu Sedona.
Cât mă costă asta?
În jut de 300,000.
Trebuie să fi fost niște geci tare urâte.
- Irv Ravitz. - Îmi pare rău.
Ea e Andy Sachs, noua asistentă a Mirandei.
Felicitări, domnișoară.
Un milion de fete ar face moarte de om pentru slujba aceea.
Pa-pa.
Președinte al Elias-Clarke, Irv Ravitz.
Știi cum se spune? Om mic, orgoliu uriaș.
Nu. Și am mai văzut totul înainte.
Theyskens încearcă să reinventeze talia joasă, așa că de fapt e...
- Unde sunt celelalte rochii? - Avem câteva chiar aici.
- Stai, privește și ascultă. - Și cred că poate fi foarte interesant...
Nu. Nu, eu doar... Îmi e nefavorabilă.
De ce e atât de imposibil să organizăm o repetiție decentă?
Ați avut câteva ore la dispoziție să vă pregătiți. Sunt atât de confuză.
Unde sunt promotorii?
- Avem câteva obiecte din Republica Banana. - Avem nevoie de mai multe, nu-i așa?
- Asta ar putea fi... Ce crezi despre... - Da.
Mă cunoști pe mine.
Dă-mi un costum complet de balerină și un pont despre un salon și sunt cu voi.
- Dar crezi că e prea mult... - Ca Lacroix din iulie?
M-am gândit la asta, dar nu, nu și cu accesoriile potrivite. Ar trebui să meargă.
Unde sunt curelele pentru rochii... De ce nu e nimeni pregătită?
Poftim. E o decizie grea.
Sunt atât de diferite.
Găsești ceva amuzant?
Nu. Nu, nu, nimic nu e...
Știi, chestia e că ambele curele arata exact la fel pentru mine.
Încă mai învăț despre chestiile astea și...
"Chestiile... astea"?
Bine. Înțeleg.
Crezi că nu are nimic de-a face cu tine.
Te duci la dulapul tău...
și îți alegi... nu știu... puloverul acela albastru plin de cocoloașe, de exemplu...
pentru că încerci să transmiți lumii că te iei prea în serios...
ca să îți pese cu ce te îmbraci.
Dar ce nu știi e că pulovărul nu e doar albastru.
Nu e turcoaz. Nu e lapis.
E de fapt azuriu.
Și ești ușor inconștientă de faptul...
că în 2002, Oscar de la Renta a realizat o colecție de rochii azurii.
Apoi cred că a fost Yves Saint Laurent, nu-i așa,
care a expus geci militare azurii?
Cred că avem nevoie de o geacă.
Și azuriul a început să apară repede în colecțiile a opt designeri diferiți.
Apoi s-a filtrat prin magazinele universale...
apoi a ajuns într-un magazin de colț de stradă...
Unde tu, fără îndoială, l-ai scos dintr-un coș de gunoi.
Totuși, acel albastru reprezintă milioane de dolari...
și nenumărate slujbe...
și într-un fel e comic modul cum crezi tu că ai făcut o alegere...
care te scutește de industria modei...
când, de fapt...
porți o bluză care a fost aleasă pentru tine de către persoanele din această cameră...
dintr-un morman de chestii.
Așa că atunci am spus, "Nu, nu pot să văd diferența...
dintre cele două curele absolut identice"...
și trebuia să fi văzut ce privire mi-a aruncat!
Credeam că i se va scurge pielea de pe față.
Nu e de râs.
Nu e fericită decât dacă toți cei din jurul ei sunt
panicați, îngrețoșați sau în pragul sinuciderii.
Iar pocnitoarele pur și simplu o adoră.
- Cine? - Li se spune pocnitoare.
Sunetul pe care stiletto-urile lor le fac în holul de marmură.
E ceva de genu', "Poc, poc, poc, poc, poc."
Și toți se poartă de parcă ar vindeca un fel de cancer sau așa ceva.
Cât timp și energie...
cheltuiesc oamenii ăștia pe detalii nesemnificative de moment și pentru ce?
Pentru ca mâine să poată cheltui alți 300,000$ făcând alte poze pentru ceva...
cu care ar fi putu începe de prima oară...
pentru a vinde oamenilor lucruri de care nu au nevoie!
Doamne!
- Nici măcar nu mai îmi este foame. - Ce?
- De asta sunt fetele alea așa slabe. - Nu, nu, nu.
Dă-l încoace. Sunt 8 dolari de Jarlsberg acolo.
Știi ce?
Trebuie doar să îndur timp de un an. Un singur an.
Apoi pot face ceea ce voiam să fac în New York de la bun început.
Dar n-o pot lăsa pe Miranda să-mi vină de hac. N-o voi lăsa.
Ușurel, tigroaico.
- Bună dimineața, Miranda. - Dă-mi-l pe Isaac la telefon.
Nu-mi văd micul dejun. Ouăle mele sunt aici? Unde-mi sunt ouăle?
Scuză-mă!
Să treci să iei instantaneele de la ședința foto cu lenjeriile.
Să-mi duci mașina să i se verifice frânele.
Unde e hârtiuța aceea pe care o aveam în mâini ieri dimineață?
Fetele au nevoie de plăci de surf noi sau ceva pentru vacanța de primăvară.
- Bună. - Gemenele au nevoie și de înotătoare.
Doamne!
Să-mi iei pantofii de la Blahnik, apoi să te duci s-o iei pe Patricia.
- Cine? - Ce cățelușă cuminte!
Să-mi cumperi măsuța care mi-a plăcut pe Madison.
Fă-ne o rezervare pentru cină diseară la locul acela care a avut o recenzie bună.
Dă-mi-l pe Isaac.
Treizeci și șase de bilețel de mulțumire au fost trimise azi.
- Unde sunt toți? - De ce nu lucrează nimeni?
Dă-mi-l pe Demarchelier.
Sun din partea Mirandei Priestly... Bine.
Îl am pe Patrick.
Slavă Domnului că e vineri, nu?
Cel puțin Miranda va fi la Miami, așa că nu va trebui să fim la dispoziția ei.
Știi, vine tatăl meu de la Ohio.
Da, o să ieșim la cină, poate și să vedem Chicago.
Faci ceva distractiv în weekendul ăsta?
Da.
Da, Nate a spus că a fost grozav.
Chiar a... A făcut cerere aici, dar au vrut pe cineva cu mai multă experiență.
- Uite. - Ce-i asta?
Nu vreau să rămâi în urmă cu chiria.
- Tată, cum ai... - E...
O s-o omor pe mama.
Tată, mulțumesc.
- Chiar mă bucur să te văd. - Și eu, dragă.
Deci, vrei să începi să mă iei la întrebări acum..
sau așteptăm până după cină?
M-am gândit să te bucuri măcar de coșul de pâine.
Nu, nu, nu. E în regulă. Dă-i drumul.
Suntem doar puțin îngrijorați, scumpo.
Primim e-mail-uri de la tine de la birou la două dimineața.
Leafa ta e oribilă. Nu mai apuci să scrii nimic.
Hei, nu e drept.
Eu am scris e-mail-urile acelea.
Încerc doar să înțeleg de ce cineva care a fost acceptat la drept la Stanford...
refuză pentru a deveni jurnalist și acum nici măcar nu faci asta.
Tată, trebuie să ai încredere în mine.
A fi asistenta Mirandei deschide toate ușile.
Emily se duce la Paris cu Miranda peste câteva luni...
și se va întâlni cu editori și scriitori de la fiecare revistă importantă.
Și peste un an, aș putea fi eu în locul ei.
În regulă?
Tată, îți jur, asta e desprinderea mea.
Asta e șansa mea.
Asta e șefa mea.
- Îmi pare rău, tată. Trebuie să răspund. - Răspunde. Răspunde.
- Alo. Miranda? - Zborul meu a fost anulat.
E vreo problemă absurdă de vreme.
Trebuie să ajung acasă în noaptea asta.
Gemenele au un recital mâine dimineață la școală.
- Poftim? - La școală!
- Sigur. Să văd ce pot să fac. - Bun.
Bună. Știu că e de ultim moment...
dar speram să poți rezerva un bilet de avion pentru șefa mea...
de la Miami la New York în noaptea asta?
- E chiar acolo. Mulțumesc. - Da, orice fel de avion.
- De la Miami la New York. - Mulțumesc.
Am nevoie la noapte. Am nevoie...
- Credeam că ieși pe cealaltă... - Scumpo! Nu.
- Aici, scumpo. - La noapte.
Bună. Încerc să rezerv un bilet pentru la noapte
pentru la noapte... de la Miami la New York.
Da, știu că e un uragan.
Nu zboară nimic? Cum adică, nu zboară nimic?
E pentru Miranda Priestly și știu că e o clientă de-a voastră.
Da. Da, bună. Am nevoie de un avion la noapte de la Miami la New York.
Da. Scuze. Stai așa Alo? Miranda, bună.
Încerc să-ți fac rost de un bilet, dar nu zboară nimeni din cauza vremii.
Te rog. E doar... Nu știu... o ploaie mică.
Cineva trebuie să zboare.
Sun-o pe Donatella. Fă rost de avionul ei.
Sună-i pe toți ceilalți care știm că au avioane. Irv?
Sună-i pe toți... Asta e responsabili... Asta e treaba ta.
Du-mă acasă.
Dumnezeule! O să mă omoare.
Ce vrea să faci, să suni Garda Națională să se ducă să o ia cu avionul de acolo?
Sigur că nu. Aș putea face asta?
Haide.
Recitalul fetelor a fost absolut minunat.
Au cântat Rachmaninoff. Tuturor le-a plăcut.
Tuturor cu excepția mea...
pentru că, din păcate, eu nu am fost acolo.
Miranda, îmi pare rău.
Știi de ce te-am angajat?
Mereu angajez același gen de fată
stilată, suplă, desigur...
care venerează revista.
Dar adesea, se dovedesc a fi
Nu știu... dezamăgitoare și...
proaste.
Așa că tu, cu acel CV impresionant...
și marele tău discurs despre așa zisa etică a muncii
eu... am crezut că vei fi diferită.
Mi-am spus, dă-i drumul.
Riscă.
Angajeaz-o pe fata grasă, deșteaptă.
Am avut speranțe.
Doamne. Mă bazăm pe asta.
Oricum, ai ajuns să mă dezamăgești mai mult decât...
mai mult decât oricare din celelalte fete prostuțe.
Chiar am făcut tot ce mi-a fost cu putință.
Atâta tot.
Scuză-mă! Unde crezi că te duci?
Mă urăște, Nigel.
Și asta e problema mea pentru că...
Așteaptă. Nu, nu e problema mea.
Nu știu ce altceva pot să fac pentru că dacă
fac ceva așa cum trebuie, e nerecunoscut.
Nici măcar nu spune mulțumesc.
Dar dacă fac ceva greșit, e vicioasă.
- Atunci renunță. - Ce?
- Renunță. - Să renunț?
Pot face rost de altă fată care să te înlocuiască în
cinci minute... una care să-și dorească într-adevăr.
Nu, nu vreau să renunț. Nu e corect.
Dar, știi, spun doar că mi-ar place puțină încredere...
pentru faptul că mă omor încercând.
Andy, fii serioasă.
Nu încerci deloc.
- Te plângi. - Eu...
Ce vrei să îți spun?
Vrei să spun, "Săraca de tine. Miranda se ia de tine.
Săraca de tine. Săraca Andy"?
Trezește-te, șase.
Ea doar își face treaba.
Nu știi că lucrezi în locul...
în care a publicat unii din cei mai mari artiști ai secolului?
Halston, Lagerfeld, de la Renta.
Și ceea ce au făcut, ceea ce au creat...
a fost mai mult decât artă deoarece îți trăiești viața în ea.
Nu tu, evident, dar unii oameni.
Tu crezi că asta e doar o revistă, nu?
Asta nu e doar o revistă.
Ăsta e un far luminos al speranței pentru...
nu știu...
hai să zicem un băiețel care creștea în Rhode Island cu șase frați...
care susținea că se duce la antrenamentele de
fotbal când de fapt se ducea la ore de cusut...
și citea Runway sub pătură noaptea cu o lanternă.
N-ai idee câte legende au pășit pe aceste holuri.
Și ce e mai rău e că nu îți pasă.
Pentru că acest loc, unde atât de mulți oameni și-ar da viața să muncească...
tu doar te învrednicești să lucrezi.
Și vrei să știi de ce nu te sărută pe frunte...
și nu îți dă o steluță de aur pentru temă la sfârșitul zilei.
Trezește-te, scumpo.
Bine. Deci o dau în bară.
Nu vreau.
Îmi doresc doar să știu ce să fac...
Nigel?
Nigel, Nigel.
Nu.
Nu știu ce te aștepți să fac.
Nu e nimic în garderoba asta care să cuprindă mărimea șase.
Îți garantez.
Astea sunt toate exponate... doi și patru.
- În regulă. Facem asta pentru tine. Și... - Un poncho?
O să iei ce îți dau eu și o să-ți placă.
Am făcut acest Dolce pentru tine.
Și pantofi.
Jimmy Choo.
Manolo Blahnik.
Nancy Gonzalez. Îmi place la nebunie aia.
Bine, Narciso Rodriguez. Asta ne place.
- S-ar putea să-ți vină. S-ar putea. - Ce?
Bun. Acum, Chanel. Ai nevoie disperată de Chanel. Scumpo, mergem?
Trebuie să mergem la departamentul de înfrumusețare
Și Dumnezeu știe cât o să mai dureze și asta.
Adică, n-am idee de ce a angajat-o Miranda.
Nici eu. Zilele trecute, eram la departamentul de înfrumusețare.
A ridicat întorcătorul de gene Shu Uemura și a spus, "Ce-i asta?"
Am știut din clipa în care am văzut-o...
că va fi un dezastru total.
Nu, de fapt, nu e disponibilă, dar o voi anunța.
Bine, mersi. Pa.
Cum a...
- Porți... - Cizmele Chanel?
Da, așa e.
Arăți bine.
- Doamne. - Ce e?
- Așa e. - Mai taci din gură, Serena.
- Ne vedem mâine. - Noapte bună. Calmează-te.
Ai grijă de degetul ăla, da?
Deci, ce crezi?
Cred că mai bine plecăm de aici...
înainte să mă vadă prietena mea.
Rochiile sunt fabuloase.
O vom folosi pe cea roșie.
Trebuie să găsesc...
Așa că am petrecut un întreg semestru numai la cartofi.
Să iei felia și să o strângi.
- Vezi cât e de fermă? - Bună. Îmi pare rău că am întârziat.
A fost o criză la departamentul de accesorii.
Trebuia să găsesc o bentiță cu un cap de piton.
Pitonul e la modă acum.
Am câteva cadouri interesante pentru toți.
Sunteți pregătiți?
- Ce-i ăla? - E un telefon Bang & Olufsen.
Charlie Rose i l-a trimis Mirandei de ziua ei.
L-am căutat pe internet. Costă 1,100$.
Ce?
Și mai am niște produse. Perii de păr Mason Pearson.
Niște Clinique.
- La naiba. Îmi place slujba ta. - Încă una.
O chestie mică.
- O vrei? Vrei... - Dă-mi! Dă-mi, dă-mi, dă-mi!
- Cred că îi place. - Dumnezeule! E noul Marc Jacobs!
S-a vândut peste tot. De unde ai făcut rost de asta?
Miranda nu l-a vrut așa că...
Nu, nu, nu, nu, nu. Geanta asta costă vreo 1,900 $.
Nu pot lua asta de la tine.
Ba da, poți.
- De ce au femeile nevoie de atâtea genți? - Taci din gură.
Ai una. Îți pui toate prostiile în ea și asta e tot. Ai terminat.
În modă nu e vorba de utilitate.
Un accesoriu e un simplu obiect de iconografie...
folosit pentru a exprima identitatea individuală.
- Și e drăguță. - Și asta.
Da. Dar se pare că Runway înseamnă mai mult decât niște genți elegante.
Uite, ai aici un eseu de Jay McInerney, o lucrare de Joan Didion.
Chiar și un interviu cu Christiane Amanpour.
- Se pare că cineva a băut Kool-Aid. - Ce
E la mine. E... da, scorțoasa.
- Miranda? - Lasă-mă să vorbesc cu ea.
- Am nevoie de el. - O să-i spun să-și ia ea singură omletă.
Lily, nu, nu, nu! Dă-l încoace! Voiam să răspund!
O să... Dă-mi... telefonul.
Bună, Miranda.
Categoric.
Plec chiar acum.
Știți, nu trebuia să fiți așa nemernici.
Scuzați-mă.
Îl caut pe James Holt.
E acela de acolo.
- Mersi. - Nicio problemă.
Mi-am expus lucrurile acolo și sper să se îmbunătățească
Serios?
- Scuză-mă. - Bună.
Sunt Andy. Am venit din partea Mirandei Priestly.
Da. Tu trebuie să fii noua Emily.
Încântat de cunoștință.
Ia să văd geanta aia. Foarte, foarte frumoasă.
Uzată, piele întărâtă, lucrată manual, finisată cu un mâner metalic.
Foarte frumoasă, într-adevăr. Cine a făcut chestia aia fantastică?
Tu.
Pe aici.
Poftim.
E o schiță a rochiei Mirandei pentru strângerea de fonduri.
Deasemenea și piesa centrală a colecției mele de primăvară.
Chestii strict-secrete.
- O voi păzi cu prețul vieții. - Așa să faci, te rog.
Haide. Lucrezi pentru Miranda Priestly acum.
Cred că ai nevoie disperată de băuturi tari.
Scuzați-ne, fetelor.
Pune-i niște punch.
E mortal. Distracție plăcută.
Are dreptate, să știi.
Punchul. Am băut la ultima petrecere a lui James.
M-am trezit în Hoboken purtând numai un poncho și o pălărie de cowboy.
Bine.
Înțelept.
- Bună. - Christian Thompson.
Christian Thompson? Glumești.
Nu, tu ești... Ai scris pentru fiecare revistă care îmi place mie.
De fapt... am făcut o recenzie a colecției
tale de eseuri pentru ziarul facultății mele.
Ai menționat și cât de bine arăt și șarmul meu fermecător?
- Nu, dar... - Cu ce te ocupi?
Vreau să lucrez undeva cum ar fi The New Yorker sau Vanity Fair.
- Și eu sunt scriitoare. - Serios?
Ar trebui să citesc ce-ai scris. Ce-ar fi să mi le trimiți?
Da?
Ar fi... Mulțumesc. Ar fi grozav.
Dar de fapt, chiar acum, lucrez ca asistentă pentru Miranda Priestly.
Glumești. Păcat.
N-o să supraviețuiești niciodată la Miranda.
- Pardon? - Pari drăguță, deșteaptă.
Nu poți face față slujbei.
Trebuie să plec.
Bine.
Mi-a părut foarte bine să te cunosc, asistentă a Mirandei.
Emily?
Sună la biroul lui James Holt. Spune-le că vreau să mut recenzia pentru azi la 12:30.
Spune-le și celorlalți. Să fii gata de plecare într-o jumătate de oră.
Dar nu suntem așteptați decât până marți. A explicat de ce?
Da. Da, a explicat fiecare detaliu pentru care a luat decizia.
Apoi ne-am periat părul și am trăncănit despre American Idol.
Înțeleg ce vrei să zici.
- Oricum, ce e o recenzie prealabilă? - Bună dimineața, Miranda.
Miranda insistă să vadă toate colecțiile designerilor...
înainte să le expună.
- Mă bucur să te văd. - Bună, James.
- Și le spune ce crede? - În felul ei.
Sezonul ăsta a început pentru mine cu o meditație...
La intersecția dintre oriental și occidental.
Există o scară. Dacă dă o dată din cap e bine.
De două ori e foarte bine.
Se știe de un singur zâmbet și acela a fost pentru Tom Ford în 2001.
Un cordon lat.
Dacă nu îi place, își scutură capul.
Aceasta e rochia pe care am făcut-o exclusiv pentru tine.
Apoi, desigur, mai e și țuguierea buzelor.
Ceea ce înseamnă?
Catastrofă.
Doar... Doar pleacă.
- Pur și simplu nu înțeleg. Sunt îngrozită. - E absurd. Îngrozitor.
- Ocupă-te tu de asta. - Vorbesc eu cu el.
Deci pentru că și-a țuguiat buzele, o să-și schimbe întreaga colecție?
Tot nu înțelegi, nu-i așa?
Părerea ei e singura care contează.
- Sună-l pe soțul meu și confirmă cina. - La Pastis? S-a făcut.
Și voi avea nevoie de un rând de haine.
Deja ți-am trimis hainele la ședință foto.
Bine. Și, Andrea, aș vrea să îmi trimiți tu Registrul diseară.
Să-i spui lui Emily să îți dea cheia.
- Să-l păzești cu prețul vieții. - Desigur.
Știi, dacă pot livra Registrul, asta înseamnă
că trebuie să fi făcut ceva cum trebuie.
Nu sunt psihopată.
Și, știi că m-a numit Andrea?
Adică, nu m-a numit Emily, ceea ce e... Nu e grozav?
Da. Așa e.
Acum, e foarte important să faci așa cum îți voi spun eu.
Bine.
Registrul e asamblat până la 10:00, 10:30...
și trebuie să aștepți până atunci.
Vei livra hainele Mirandei de la curățătorie împreună cu Registrul.
Acum, mașina te va duce direct la casa Mirandei.
Îți dai drumul în casă singură.
Andrea. Nu vorbești cu nimeni.
Să nu te uiți la nimeni.
E de maximă importanță. Trebuie să fii invizibilă.
Înțelegi?
Deschizi ușa și treci prin foaier.
Și pui hainele în garderoba din partea opusă scărilor.
Și lași Registrul pe masa cu florile.
- Drace! - E ușa din stânga.
Bine.
Mulțumesc.
- Poți să ne dai Registrul nouă. - Care masă?
- E în regulă. Vino sus. - Nu, nu pot. Nu pot.
- Ce? E în regulă. - Haide.
- Da, haide. E în regulă. - Vă rog nu mai vorbiți.
Sau poți aduce Registrul sus. Emily face asta mereu.
Da? Așa e. Așa face, mereu.
Da? Bine.
Ce te așteptai să fac, să plec în toiul unei ședințe foto pentru copertă?
Am ieșit de la o întrunire a comitetului pentru investiții...
și am stat acolo și te-am așteptat aproape o oră.
Ți-am spus că nu merge celularele. Nimeni nu avea semnal.
Știam că toți din restaurant se gândeau...
ia uite, iar o așteaptă.
- Bine, bine! Bine, bine. - Nu!
Chiar n-a fost mare lucru. Promit.
Gemenele m-au salutat, așa că le-am salutat și eu.
- Apoi m-am dus sus să îi dau Registrul - Te-ai dus sus?
Dumnezeule. De ce nu te-ai urcat în pat cu ea să-i ceri și o poveste de adormit?
Bine, am greșit. Știu.
Andrea, nu înțelegi.
Dacă ești concediată, asta ar putea pune în pericol Parisul pentru mine.
Dacă se întâmplă asta, o să te caut peste tot până te găsesc.
Mă va concedia?
Nu știu. Nu e fericită.
Andrea?
Miranda, în legătură cu aseară...
Am nevoie de noua carte cu Harry Potter pentru gemene.
Bine. Bine. Trag o fugă până la Barnes & Noble chiar acum.
Ai căzut și ți-ai lovit capul de trotuar?
Nu din câte îmi amintesc.
Avem toate cărțile publicate cu Harry Potter.
Gemenele vor să știe ce se va mai întâmpla.
Vrei manuscriptul nepublicat?
Îi cunoaștem pe toți din branșă. N-ar trebui să fie o problemă, nu-i așa?
Și poți face orice, nu?
Da, Bobbsey. Știu, dragă.
Mami muncește din greu să ți-l ia.
Nu înțelege.
Aș putea să o sun pe însăși J.K. Rowling. N-o să fac rost de o copie a cărții.
Fetele mele pleacă cu trenul la bunica lor la 4:00...
așa că ar trebui să aduci cartea nu mai târziu de 3:00.
- Desigur! - Și aș dori să aduci friptura în 15 minute.
Nicio problemă!
Bun. Am la dispoziție patru ore să fac rost de manuscrisul imposibil.
Smith & Wollensky nu deschide până la 11:30. Cum să fac rost de friptură?
Bine. Mă întorc în 15 minute.
- Urează-mi noroc! - Nu. N-o să fac asta.
Da, da, da, da. Am așteptat. E pentru Miranda Priestly.
E foarte important.
Da, știu că e imposibil de cumpărat...
da, dar mă întrebam dacă ai putea face imposibilul posibil...
dacă e cumva posibil.
Da, sun în legătură cu manuscrisul Harry Potter.
Nu. Nepublicat.
Nicio șansă?
Spune-i că e pentru Miranda Priestly.
Pentru că eu zic că are importanță.
Lasă-mă să te sun înapoi.
Probabil nu-ți amintești de mine. Ne-am întâlnit la petrecerea lui James Holt.
Sunt asistenta Mirandei Priestly.
Manuscrisul Harry Potter? Glumești.
Scuze că te întreb, dar sunt disperată.
Spune-i că nu se poate. Va trebui să inventezi un plan de rezervă.
Păi e vorba aici de Miranda Priestly.
Nu e niciun plan de rezervă. E numai un plan.
S-a întors? Sunt concediată?
Rareori spun asta persoanelor care nu sunt în locul meu...
dar trebuie să te calmezi.
Ce naiba!
Paltonul, geanta.
Ce-i aia? Nu vreau așa ceva Iau masa cu Irv.
Mă întorc la 3:00. Aș vrea să mă aștepți cu Starbucks.
Și dacă nu ai cartea aceea cu Harry Potter până atunci...
nici să nu te mai obosești să te întorci.
Alo.
Îți dai demisia? Ești sigură?
Am dat greș. Oricum mă va concedia.
Aș putea la fel de bine să o bat pentru punch.
Andy, bravo ție. Felicitări. Bravo ție.
- Da. Te sun mai târziu. - Bine.
Alo.
Sunt genial. Nu, serios.
Ar trebui să se ridice monumente în onoarea mea.
Nu se poate.
Ba da. Prietena unui prieten face desenele pentru copertă...
și se întâmplă să aibă manuscrisul.
Nu, pentru că asta ar înseamna că am făcut ceva cum trebuie.
E doar...
Chestia e, Christian, eu doar..
Uite, dacă vrei chestia asta, ai face bine să te grăbești.
Ne întâlnim la St. Regis.
Scuze.
Bine ați venit la St. Regis. Pot să vă ajut cu ceva?
Da.
- Mă întâlnesc cu cineva la barul King Cole. - Pe aici.
Bună.
- Ai o oră. - Mulțumesc.
O singură copie.
Ce-o să facă gemenele mele cu asta? O s-o împartă?
Nu, am făcut două copii...
și le-am dus la copertat și la legat ca să nu arate ca niște manuscrise.
Asta e o copie în plus. Știi tu, în caz că.
Unde sunt aceste copii fabuloase? Nu le văd nicăieri.
Sunt cu gemenele, în trenul în drum spre bunica.
Te mai pot ajuta cu ceva?
Asta e tot.
Bine.
- Bună. - Bună. Am fost pe la Dean & Deluca.
Măi, îți iau cam cinci dolari pentru o căpșună.
Dar mi-am imaginat că dacă tot ai renunțat la slujbă...
ar trebui să sărbătorim.
- Ascultă, Nate. - Așteaptă puțin.
Ai renunțat la slujbă dar încă lucrezi la proiectul de științe al gemenelor?
E un pas important pentru tine.
După ce am discutat, am realizat că...
nu are rost să renunț la toate săptămânile de muncă asiduă.
Am avut doar un moment de slăbiciune, asta e tot.
Da, ori asta, ori că slujba ta era de rahat și șefa ta o nebună.
În regulă. Oricum e slujba ta.
Nate.
Haide.
Sunt aceiași persoană ca și înainte.
Încă vreau același lucruri. Bine?
Promit. Aceeași Andy, în haine mai bune.
Îmi plăceau vechile haine.
Serios?
Ei bine, ce zici de colierul ăsta? Îți place?
Nu? Și rochia e nouă.
Mai e ceva care e nou...
care s-ar putea să-ți placă.
Dar, ce zici de asta?
Nu-ți place. Mai bine aș...
Nu, nu, nu, nu.
Ăsta e aspectul numărul doi? E acesta numărul doi?
E numărul doi? Ăsta e numărul doi?
- Bună. - Bună. În regulă. Să te văd, dragă.
Am înțeles. Am înțeles.
Piesa asta se numește "jungla urbană", nu?
Da, femeia modernă își eliberează animalul din ea pentru a...
Bine. Hai.
Câteodată nu îmi vine să cred că vorbesc despre tâmpeniile astea toată ziua.
- Bobby, vino aici. Să văd. - Mulțumesc.
Asigură-te că astea vor ajunge la Miranda cât mai curând posibil.
Și spune-i că am schimbat Dior cu Rocha.
- Minunat. Abia aștept. - Scuză-mă.
- Putem schimba atitudinea asta? - Îmi cer scuze.
- Nu mă face să te dau pe mâna modelelor. - Scuze.
E o zi încărcată.
Viața mea personală atârnă de-un fir de ață, asta e tot.
Bine ai venit în club.
Asta se întâmplă când începe să-ți meargă bine la muncă, dragă.
Să mă anunți când toată viața ta se va duce de râpă.
Asta înseamnă că e timpul pentru o promovare.
În regulă, februarie, să revenim la subiect.
A vorbit cineva cu oamenii lui Salma până acum?
Da, dar preferă să apară pe coperta de vară pentru că urmează să apară într-un film.
Nu. De asemenea, voi scoate articolul lui Toobin
despre femeile de le Curtea Supremă
adică femeia.
Și trebuie să văd o schiță a articolului...
despre chirurgia plastică. E plictisitor.
Și acest articol despre venirea iernii în Țara Minunilor.
Nu-i minunat încă.
Bine. Mă voi ocupa de el.
Dar treaba cu Testino? În ce stadiu se află?
Hainele lui Zac Posen au un caracter sculptural.
Așa că propun ca Testino să facă pozele în Grădina Nouguchi.
Perfect.
Mulțumesc lui Dumnezeu ca cineva a venit la muncă azi.
Dar în legătură cu accesoriile pentru aprilie?
Mă gândeam la ceva de smarald. Brățări, medalioane și cercei.
Nu. Am făcut asta acum doi ani. Altceva?
Ținutele au un pronunțat caracter floral acum, așa că m-am gândit...
Floral? Pentru primăvară? Fenomenal.
Dar ne gândeam să facem pozele într-un spațiu industrial.
Ne gândeam la contrastul dintre feminitatea aranjamentelor florale...
și mult material, un fundal nefinisat ar crea o atmosferă tensionată intre...
- Nu. - De ce?
Nu.
Mai are altcineva o idee pe care s-o putem folosi?
Batiste igienice poate?
- Cum mai stai cu răceală? - Ca și cum aș fi pe moarte.
Dumnezeule.
Petrecerea de binefacere e diseară. Aștept de-o lună asta.
Refuz să fiu bolnavă. Voi purta o ținută Valentino, ce Dumnezeu.
Corect. Toți vor pleca mai devreme pentru a se pregăti...
așa că îți sugerez să mergi să-i duci geanta Feni Mirandei...
și apoi poți merge acasă.
Da? Bine, minunat. Perfect, de fapt.
Trebuie să ajung la brutăria Magnolia înainte de închidere.
E ziua lui Nate astăzi.
Așa că vom da o mică petrecere pentru el.
Da, am auzit asta și vreau să aud asta.
Pa.
Îmi iubesc slujba. Îmi iubesc slujba. Îmi iubesc slujba.
Alo?
Înainte de petrecerea de diseară trebuie să mă asigur...
că amândouă veți studia lista cu invitați.
Dar am crezut că numai asistenta principală va merge la petrecere.
Doar dacă asistenta principală nu s-ar fi decis să devină...
duhul unei gripe acute.
Vei veni s-o ajuți pe Emily.
- Asta e tot. - Așa.
Aceștia sunt toți musafirii. Miranda i-a invitat pe toți.
Trebuie să ne asigurăm că toți vor crede că ea îi cunoaște pe fiecare în parte.
I-am studiat săptămâni întregi.
Trebuie să învăț toate astea până diseară?
Nu, nu fi prostuță Andrea. Și astea.
Ar fi mai bine să începeți fără mine, bine? Voi veni cât pot de repede.
Andy, haide, e ziua lui...
Bine, dar grăbește-te.
Te rog, crede-mă, așa voi face. Ăsta e ultimul lucru pe care aș vrea...
Îmi place aia. Te sun de îndată ce plec, în regulă?
- Crezi că mi se potrivește? - Da.
Puțin Crisco și niște gută și se rezolvă.
Nimic serios. Adică, ăsta...
Serios, acesta este cel mai important eveniment social din acest sezon.
Dumnezeule. Andy, arăți așa bine.
Mulțumesc, Em. Și tu pari așa de suplă.
- Chiar așa? - Da.
Este pentru Paris. Urmez o nouă dietă.
E foarte eficientă. Adică, nu mănânc nimic.
Și apoi când simt că am să leșin, mănânc un cubuleț de brânză.
- Cu siguranță dă rezultate. - Știu.
Sunt foarte aproape de greutatea ideală.
El e John Folger, noul director artistic de la Chelsea Rep.
- John, mulțumesc că ai venit. - Bună și vouă.
Mulțumesc. E o plăcere întotdeauna să vă întâlnesc.
Nu te mai fâțâi.
Îmi cer scuze. Am întârziat așa mult.
Conformează-te. Trebuie să fii aici.
Emily, vino aici.
Aia nu e Jacqueline Follet de la French Runway?
Dumnezeule, și Miranda o urăște.
Urma să vină după ce pleca Miranda.
- Nu am... - Da.
- Miranda, un eveniment extraordinar. - Ai adus-o pe Jacqueline.
- Surpriză. - Ce surpriză.
Minunat. Suntem bucuroși că ai putut să vii la mica noastră întrunire.
Desigur. Mi-am programat totul în funcție de asta.
Suntem recunoscători că ai făcut asta.
- Ciao. - Ai primit nota mea?
Da, am primit-o. Vom discuta despre asta miercuri.
Da, de acord. Nu discutăm afaceri în seara asta.
Nu în seara asta.
Distrează-te.
Em.
Mulțumesc. Mulțumesc.
Dumnezeule. Nu-mi amintesc numele lui.
Tocmai i-am văzut numele de dimineața pe listă.
Este... Îl știam. Este ceva legat de...
Așteaptă, el... a făcut parte din... Dumnezeule, știam...
E ambasadorul Franklin și ea e femeia pentru care și-a părăsit nevasta, Rebecca.
- Rebecca. Ambasadorule. - Miranda.
- Arăți extraordinar. - Sunteți amabil.
Mulțumesc.
- Uită-te la tine. - Bună.
Ești ca o viziune.
Mulțumesc lui Dumnezeu că ți-am salvat slujba.
Știi, mi-am dat și eu seama de unele lucruri.
Se pare că nu sunt așa drăguță cum credeam.
Sper că nu.
Dacă nu ar fi fost prostul ăla de prieten al tău...
te-aș fi răpit chiar acum.
- Chiar spui așa ceva oricui? - Evident.
Trebuie să plec.
Ești sigură? Pentru că editorul meu de la New York Magazine e înăuntru...
și v-aș putea face cunoștință.
Mi-ai trimis niște materiale să mă uit peste ele? Îți amintești?
Da.
În regulă, trebuie să recunosc că am citit doar câteva. Ai trimis foarte mult.
- Da. - Dar ceea ce am citit nu a fost rău.
Și, știi, cred că... Cred că ai talent, Andy.
Ar trebui să te cunoască.
De ce nu intri? Doar la un păhărel.
Bine, da. Cred că aș putea pentru...
Nu, nu pot. Îmi pare rău, dar trebuie să plec.
În regulă. Transmite-i salutări prietenului tău.
Roy, îmi pare rău. Ai putea să mergi mai repede?
Sunt sigur că Nate va înțelege.
Da.
Bună.
La mulți ani.
Nate, îmi pare rău.
Am tot încercat să plec dar am avut multe de făcut.
Știi, nu am avut de ales.
Nu-ți face griji.
Trebuie să merg la culcare.
Putem măcar să discutăm despre asta?
Arăți foarte bine.
Andrea?
Ai Registrul?
Săptămâna de la Paris va fi cea mai importantă din acest an.
Am nevoie de cea mai bună echipă alături de mine.
Dar în echipă nu va mai fi și Emily.
Așteaptă. Vrei ca eu...
Nu, Miranda.
Emily ar fi distrusă.
Toată viața ei are legătură cu călătoria la Paris.
Nu a mai mâncat de săptămâni bune. Nu pot face asta.
Miranda, nu pot.
Dacă nu vei merge înseamnă că nu-ți iei în serios viitorul...
la Runway sau la oricare alta revistă.
Decizia îți aparține.
Asta e tot.
Bună, Andy.
- Bună. - Vii în pat?
Da. În cinci minute, bine?
Andrea, să nu uiți să-i spui lu Emily.
Fă-o acum.
Nu răspunde.
- Nu răspunde. Nu răspunde. - Bună.
- Emily. - Bună, bună. Scuze că am întârziat.
Doar că Miranda voia niște eșarfe de la Hermes.
Mi-a spus ieri dar am uitat ca o idioată.
Și m-am panicat, desigur.
Emily, Emily, trebuie să vorbesc cu tine.
Am sunat-o pe Martine acasă și a deschis magazinul mai devreme. Îmi pare rău.
A deschis magazinul mai devreme, așa că le-am luat, ceea ce e minunat.
Bine. Emily, când vii...
trebuie să discutăm ceva.
Sper că nu este încă una din problemele lui Miranda.
Nu chiar.
Bine, pentru că am atâtea de făcut până să plec. Jur pe Dumnezeu...
Dumnezeule!
Emily?
Nu mă interesează dacă te concedia sau te bătea cu un vătrai încins!
Trebuia să refuzi.
Emily, nu am avut de ales.
- Te rog. - Știi cum e ea.
E o scuză patetică.
Mulțumesc.
Știi ce...
... mă irită la toată povestea asta...
tu ești ceea care ai spus că nu te interesează lucrurile astea.
Nu-ți pasă de modă. Vrei doar să fii ziaristă.
O grămadă de prostii!
Emily, știu că ești supărată. Nu te condamn.
Recunoaște, ți-ai vândut sufletul
în ziua în care ți-ai pus prima pereche de Jimmy Choo.
Am văzut asta. Și știi ce mă enervează la toată chestia asta...
sunt hainele pe care le vei primi.
Adică, nu le meriți.
Mănânci carbohidrați, pentru numele lui Dumnezeu.
Dumnezeule, e așa nedrept!
- Emily. - Pleacă te rog.
- Emily. - Am spus să pleci!
Vei merge la Paris pentru prezentările de modă?
E evenimentul anului în lumea lumea modei.
- Pe cine vei vedea, Galliano? - Da.
- Lagerfeld și Nicholas Ghesquiere. - Da.
Da. Bine, acum mă sperii.
- Bună. - Bună.
Spectacolul e uimitor. Sunt așa mândră de tine.
Mulțumesc.
Începe cu fotografiile din spate și apoi continuă către cele din față.
Așa l-am proiectat. E uimitor.
- Îți va plăcea. - Desigur.
Și tu, cineva vrea să te cunoască, bine?
Artă și sex. Condu-mă.
- Ne vedem mai târziu. - Bine.
Bună. Fată a Mirandei.
- Bună. - Tocmai mă gândeam la tine.
Fii serios.
- E adevărat. - Nu.
Îi fac profilul lui Gaultier pentru Interview
și îmi fac planurile pentru Paris.
Și mă întrebam dacă vei fi acolo.
De fapt chiar mă duc acolo.
Minunat. Voi sta la un micuț hotel fantastic în Seventh...
chiar peste stradă de restaurantul Falafel care îți va schimba viața.
Îmi pare rău. Voi fi prea ocupată cu munca.
Va trebui să găsești viata altcuiva s-o schimbi.
Asta este.
Mă întreb dacă am să pot.
Lily.
Lily, e doar un tip pe care-l cunosc de la muncă.
- Da, arată a muncă. - Ascultă, faci mare lucru din...
Știi, Andy pe care o cunosc eu e îndrăgostită nebunește de Nate...
ajunge mereu cu cinci minute mai repede...
și crede, nu știu, că Club Monaco înseamnă artă.
În ultimii 16 ani am știut totul despre acea Andy.
Dar persoana asta? Această amazoană care șușotește pe la colțuri...
cu acest macho al modei?
Nu o cunosc.
- Lily. - Distracție plăcută la Paris.
Pleci la Paris?
Da. Tocmai am aflat.
Credeam că Parisul era ceva important pentru Emily...
Grozav. Acum mă stresezi și tu?
Hei, Andy. Andy!
- Andy, ce naiba se întâmplă cu tine? - Nu am avut de ales, bine?
Miranda m-a rugat și nu am putut s-o refuz.
Știu.
Ăsta este răspunsul tău la toate în ultima vreme: "Nu am avut de ales".
- De parcă slujba asta ți-ar fi fost impusă. - Nate, am înțeles, bine?
De parcă nu tu ești aceea care decide pentru tine.
Ești supărat că lucrez până târziu și pentru că am ratat petrecerea de ziua ta.
- Și îmi pare rău. - Haide. Crezi că am patru ani?
Tu urăști Runway și pe Miranda.
Și crezi că moda e ceva stupid. Ai spus asta clar.
Andy, fac sosuri de vin toată ziua.
Nu fac parte din Corpul Păcii.
Nu m-ar deranja nici dacă ai dansa la bară toată noaptea...
atâta timp cât o faci cu demnitate.
Obișnuiai să spui că este doar o slujbă.
Obișnuiai să faci glume pe seama fetelor de la Runway.
Ce s-a întâmplat? Acum ai devenit una dintre ele.
- E absurd. - E în regulă. Fă-o în continuare.
Și apoi putem să nu ne mai prefacem că avem ceva în comun.
- Nu vorbești serios, nu? - Ba da.
Ei bine...
poate că această călătorie a venit la momentul potrivit.
Poate ar trebui să luăm o pauză.
Nate?
Îmi pare rău. Mă scuzi puțin?
Știi, în caz că te întrebi...
persoana care te sună și căreia îi răspunzi, cu ea ai o relație de fapt.
Sper ca voi două să fiți fericite împreună.
Alo, Miranda.
Scuze. Miranda.
Maestre.
Ce mai faci? Mă bucur să te văd. Mulțumesc că ai venit.
- Îți place colecția? - Absolut. Cred că e cea mai bună a anului.
- E foarte importantă pentru mine. - Mă bucur pentru tine.
- Ea este noua mea Emily. - Bună. Ce mai faci?
- Bina. Încântată. - Îmi pare bine de cunoștință.
Îți place spectacolul?
Miranda. Pe aici!
Miranda. Nigel. Conducătorii modei.
Miranda, care e poziția adoptată de Runway în disputa
dintre moda franțuzească și cea americană?
M-am gândit.
- Încă îmi ești datoare pentru Harry Potter. - Da?
Desigur. Lucrezi în seara asta?
- Nu, Miranda trebuie să meargă la o cină. - Excelent, ești liberă.
Dar mai este problema prietenului.
Așteaptă, nu-mi spune. Prietenul nu mai e?
Îmi pare foarte rău.
Ești așa mincinos. Nu îți pare rău deloc.
Nu, deloc. La ce oră să vin să te iau?
Te sun.
Da.
Ai venit.
Trebuie să aruncăm o privire pe lista invitaților de la masa de prânz.
Da, sigur.
O am aici.
Da, mișcă-te foarte lent. Știi cât mă enervează asta.
Bine.
Deci...
pentru început trebuie să-l mutăm pe Snoop Dogg la masa mea.
Dar locurile la masa ta sunt deja ocupate.
Stephan nu vine.
Stephan nu...
Deci nu trebuie să-l mai iau pe Stephan mâine de la aeroport?
Dacă vorbești cu el și se răzgândește în privința divorțului...
atunci, da, te duci să-l ei.
Tu ești cu vino-ncoace, așa că du-te și adu-l.
Și apoi când ne vom întoarce la New York, trebuie să luăm legătura
... cu Leslie să vedem ce se poate face pentru a diminua impactul în presă
în legătură cu toate astea.
Încă un divorț...
pe toată pagina la rubrica monden.
Deja îmi imaginez ce vor scrie despre mine.
Femeia opresivă, obsedată de carieră.
Albă ca Zăpada mai îndepărtează un alt domn Priestly.
Rupert Murdoch ar trebui să-mi scrie un cec...
pentru toate ziarele pe care le-am vândut pentru el.
Oricum, nu...
Nu-mi mai pasă ce se scrie de mine.
Dar fetele mele, e...
Este atât de nedrept pentru aceste fete.
Este doar...
încă o dezamăgire...
încă o despărțire, un alt tată...
s-a dus.
Oricum, ideea e că...
Ideea e...
Idea e că trebuie să vedem unde o vom așeza pe Donatella...
pentru că nu prea vorbește cu nimeni.
Îmi pare rău, Miranda.
Dacă vrei să-ți anulez seara, pot face asta.
Nu fi ridicolă. De ce să facem asta?
Mai pot face ceva pentru tine?
Datoria.
Asta e tot.
Am nevoie de itinerariul Mirandei pentru mâine.
- Bine. Intră. - În regulă. Mulțumesc.
- Cine ți-a făcut costumul? - Asta?
E doar ceva îmbrăcat la întâmplare.
Întoarce-te. Să văd.
- Incredibil. - Da?
- Îți vine foarte bine. - Da? În regulă.
Serios. Cred că munca mea aici s-a încheiat.
Vom sărbători. Mă duc să aduc șampania.
Bine. Pentru ce toastăm?
Toastăm draga mea, pentru slujba de vis.
Cea pe care un milion de fete și-o doresc.
Pe care am obținut-o cu luni în urmă.
Nu vorbeam despre tine.
- James Holt... - Da.
Massimo Corteleoni...
investesc în compania lui James pentru a se lansa la nivel global.
Genți, pantofi, parfumuri...
Și James are nevoie de un partener.
Și partenerul voi fi eu.
- Miranda știe... - Miranda știe, pentru că...
e a aranjat asta pentru mine. Îți imaginezi?
Dar pleci.
Nu-mi pot imagina Runway fără tine.
Știu, dar sunt așa emoționat.
E pentru prima dată în viața mea după 18 ani când pot decide singur.
Dumnezeule!
Voi putea să vin la Paris și să și văd Parisul.
Felicitări.
Nigel, le meriți.
Pariezi pe mărimea șase a ta.
- Patru. - Serios?
Noroc.
- Noroc și ție. - Pentru noi.
Să văd aia.
Bună, vreau doar să zic că da, sunt lucruri pe care le face
Miranda și cu care nu sunt de acord, dar...
- Haide. O urăști. Recunoaște - Nu.
E o sadică...
și nu în sensul bun.
Bine, e dură, dar dacă Miranda era bărbat...
n-ar fi observat nimeni nimic la ea, în afară de cât de bună e în ceea ce face.
Îmi pare rău, nu pot...
- Nu-mi vine să cred. O aperi? - Da.
Fata cu ochi mari își vinde cu convingere poveștile de ziar?
Tu, prietena mea, treci de partea întunecată.
Nu-mi place asta.
- N-ar trebuie. E sexi. - Sexi?
- Serios? - Serios.
Deci știi unde mergem?
- Pentru că eu m-am pierdut. - Da.
Da, nu-ți face griji. Cunosc orașul ca în palmă.
E locul meu preferat din întreaga lume.
Știi, Gertrude Stein a spus odată...
"America e țara mea, dar Parisul e orașul meu natal."
E adevărat.
Tu ce faci?
Doar scrii așa ceva...
apoi le păstrezi undeva ca să le folosești cu fete?
- Sunt Christian Thompson. Așa procedez eu. - Așa procedezi tu.
Sunt liber-profesionist. Am mult timp liber la îndemână.
Știi, niciodată nu am înțeles...
de ce e așa înnebunită lumea după Paris...
dar... e atât de frumos.
Nu pot. Îmi pare rău.
Nu pot. Știi, m-am despărțit de Nate cu câteva zile în urmă și nu pot.
Am băut prea mult vin.
Și văzul și auzul... judecata mi-e întunecată.
Nu, de-abia te cunosc. Sunt într-un oraș ciudat.
Nu am scuză.
Slavă Domnului.
Da.
La naiba.
Bonjour, madame.
Ce naiba e asta?
Ce ți se pare? E o copertă.
Da. A ce?
A cum va arăta Runway-ul american după ce Jacqueline Follet va fi noul editor șef.
Miranda e înlocuită?
Da. Și mă aduce pe mine să administrez întregul conținut editorial.
Chiar ești surprinsă?
Jacqueline e mult mai tânără decât Miranda.
Are o viziune mai proaspătă asupra lucrurilor.
Să nu mai zic că Runway-ul american e una din cele mai scumpe reviste.
Jacqueline face același lucru pentru mult mai puțini bani.
Și Irv... Irv e un om de afaceri.
Miranda va fi devastată. Întreaga sa viață e
dedicată revistei Runway. Nu poate să-i facă așa ceva.
S-a făcut deja. Irv îi va spune Mirandei după petrecerea pentru James.
Și habr nu are?
E fată mare. Va fi bine.
Trebuie să plec.
Andy.
Andy, s-a făcut deja.
Iubito, s-a făcut.
Nu sunt iubita ta.
Allo.
Slavă Domnului că ești acolo.
- Pardon? - Trebuie să vorbesc cu tine urgent.
E despre Jacqueline Follet.
Drace! Drace! Drace, drace, drace!
Da.
Domnule Ravitz, scuzați-mă că văd deranjez. Mă întrebam...
Ai luat-o razna?
- Trebuie să vorbesc cu tine. - Să nu mă mai deranjezi.
Dar durează numai un... Miranda!
Miranda. Miranda. Stai, trebuie să vorbim.
Irv o face pe Jacqueline Follet editorul șef al Runway.
Christian Thompson mi-a spus că va lucra pentru ea.
Irv îți va spune azi. M-am gândit că dacă
îți spun, poate reușești să repari lucrurile.
Îmi miroase a frezii?
Ce? Nu. Le-am spus în mod special...
Dacă văd pe undeva frezii...
Voi fi foarte dezamăgită.
Timp de 72 de ani, Runway a fost mai mult decât o revistă.
A fost un far al eleganței și grației.
Miranda Priestly e cel mai bun gardian posibil al acelui far...
stabilind standarde care inspiră oameni din întreaga lume.
Doamnelor și domnilor, v-o prezint pe Miranda Priestly.
Mulțumesc, prietene.
Bonjour.
Vă mulțumesc foarte mult că ați venit azi...
pentru a-l sărbători pe dragul nostru prieten, James Holt.
Dar înainte să vă vorbesc despre James...
și nenumăratele ale realizări...
Aș vrea să vă împărtășesc câteva vești.
După cum mulți dintre voi știu...
Recent Massimo Corteleoni...
a fost de acord să finanțeze expansiunea mărcii James Holt...
transformând opera acestui artist vizionar...
într-o marca globală, ceea ce e o companie chiar interesantă.
Runway și James Holt au multe lucruri în comun...
în primul rând, un angajament pentru excelență.
Și astfel, nu ar trebui să fie o surpriză că atunci când a venit vremea...
ca James să aleagă noul președinte al James Holt Internațional...
a ales din familia Runway.
Și îmi face mare plăcere astăzi...
să vă anunț că persoana aceea...
e prietena și mult stimata mea colegă...
Jacqueline Follet.
Mulțumesc. Merci.
Și acum evenimentul principal...
celebrarea lui James Holt.
Noi cei de la Runway suntem foarte mândri că am fost...
Când va veni vremea, mă va răsplăti ea.
Ești sigur?
Nu.
Dar sper să fie bine.
Trebuie.
Credeai că nu știu.
Știam ce se întâmplă de ceva vreme.
Mi-a luat ceva timp să găsesc o alternativă potrivită pentru Jacqueline.
Și slujba aceea a lui James Holt era absurd de supra-platită...
așa că, desigur, s-a repezit imediat la ea.
Așa că a trebuit să-i spun lui Irv că Jacqueline e indisponibilă.
Adevărul e că nu e nimeni care să poată face ceea ce fac eu...
inclusiv ea.
Oricare din celelalte variante ar fi găsit slujba ca fiind imposibilă...
și revista ar fi avut de suferit.
În special din cauza listei.
editori, scriitori, modele, cu toții găsiți de mine, crescuți de mine...
și care mi-au promis că mă vor urma...
oricând aș fi decis să părăsesc Runway.
Așa că s-a răzgândit.
Dar am fost foarte, foarte impresionată...
cât de atent ai încercat să mă avertizezi.
N-am crezut niciodată că voi spune asta, Andrea...
dar chiar...
văd foarte mult din mine în tine.
Poți vedea dincolo de ce vor și ce au nevoie oamenii...
și poți alege pentru tine.
Nu cred că sunt așa.
Eu...
Nu aș putea să fac ce i-ai făcut tu lui Nigel, Miranda.
Nu aș putea face așa ceva.
Deja ai făcut-o.
Lui Emily.
Nu asta am...
Nu, a fost... a fost diferit. Nu am avut de ales.
Nu, ai ales. Ai ales să mergi înainte.
Dacă vrei viața asta, deciziile acelea sunt importante.
Și dacă nu asta e ceea ce vreau?
Adică, dacă nu vreau să trăiesc așa cum trăiești tu?
Nu fi ridicolă, Andrea. Toți vor asta.
Toți vor să fie în locul nostru.
Trebuie să fiu la servici în 20 de minute.
Ce s-a întâmplat?
Eu doar...
am vrut să spun că ai avut dreptate.
Că...
am întors spatele prietenilor, familiei...
și credințelor mele..
și... și pentru ce?
Pentru pantofi și tricouri și geci și curele.
Nate.
Îmi pare rău.
Eu...
Am fost la Boston cât ai fost plecată.
Am dat un interviu la Oak Room.
Și?
Și îl ai în față pe noul bucătar-șef.
- Mă mut acolo în câteva săptămâni. - Grozav. Felicitări.
Nu știu ce-o să mă fac fără cașcavalul pane de la miezul nopții, dar...
Sunt destul de sigur că este pâine în Boston.
Poate chiar și Jarlsberg.
Ne-am putea gândi noi la ceva.
Crezi?
Da.
Și tu? Tu ce-o să faci?
De fapt... am un interviu azi.
Da?
Și cu asta te îmbraci?
Taci, îmi place asta.
- Andy, Greg Hill. - Bună.
Haide. Articolele astea sunt excelente.
Chestia despre sindicatul oamenilor de serviciu, exact asta facem aici.
Singura mea întrebare e, Runway?
Ai stat acolo mai puțin de un an.
Ce fel de impuls e ăsta?
Am învățat multe.
Până la urmă, am dat-o în bară, totuși.
Am sunat acolo pentru referințe, am vorbit cu o fată țâfnoasă.
Imediat mă și trezesc cu un fax de la însăși Miranda Priestly...
spunând că din toate asistentele pe care le-a avut...
ai fost, de departe, cea mai mare dezamăgire a ei.
Și, dacă nu te angajez, sunt un idiot.
Trebuie să fi făcut tu ceva bine.
Biroul Mirandei Priestly.
Bună, Emily, sunt Andy. Nu închide. Vreau să te rog să-mi faci o favoare.
Vrei să-mi ceri o favoare?
Da. Chestia e că am o mulțime de haine de la Paris...
și nu am unde să la port...
și mă întrebam dacă nu poți cumva să mă scapi de ele.
Nu știu. E o sarcină cam grea.
Și va trebui să le aduc aici. Adică, mă vor înăbuși.
Dar cred că aș putea să te ajut. O să-l pun pe Roy să le ia după-amiază
Mersi, Em. Îți sunt recunoscătoare. Succes.
Ai de suplinit o persoană deosebită.
Sper că știi asta.
Nu înțeleg de ce e așa o provocare...
să îmi aduci mașina când ți-o cer.
Pleacă.
Traducerea și adaptarea: veverița_bc & alin022